Știu unde ești. Vino acasă, Eve! Acum!
Cred că am ucis-o.
De când sunt aici?
- Te-a înjunghiat un bărbat? - O femeie.
Nu poți renunța la meserie.
- Îmi pare foarte rău... - Vorbește cu mine!
- Alister Peel. - Tipul cu netul?
Crezi că a fost ucis de...
Villanelle. E în libertate.
Haide, Eve! Dacă trăiește, tu va trebui s-o găsești.
BASILDON, ANGLIA
OBSESIA EVEI
Seria II Episodul 2
Ce faci?
Faci cumpărături?
Chiar că te-ai schimbat...
Cea albastră e sexy.
Alo! Aici nu e adăpost pentru oamenii străzii.
Hainele tale sunt gata.
Nu, nu, nu!
Mi-au furat medicamentele!
ATENȚIE! ZONĂ FRECVENTATĂ DE HOȚI
Hei!
Alister Peel. E absurd!
Oricât de bogat și celebru ai fi, tot întins pe o targă ajungi.
Era să vomit. Mi-au luat un burger.
- Deci nu ești chiar stană de piatră. - Nu încă.
Și ei cred că a fost ea? De aia apelează la tine?
Se poate. Vor doar să le prezint operațiunea Peel și pe Villanelle.
Azi-noapte l-am visat pe Bill.
- Eve... - Cu mutra lui tâmpă...
Ieri am vrut să-i scriu un SMS.
- Scuze. Hai să nu vorbim despre asta! - Nu-i nimic.
Așa facem acum. Vorbim.
Urât!
Vreau să știi că eu te ascult și încă te respect.
- Ai grijă! - De ce zici asta?
În caz că vezi ceva bizar... Ai grijă!
Ce mod liniștitor de a-ți lua la revedere!
Scuze!
Haide!
- Mă scuzați că vă deranjez... - Îmi pare rău, nu am mărunt.
Scuze!
- Vrei să mergi în față? - Nu, vreau să mă ajuți.
Nu cred că pot...
Bărbatul acela de afară e tatăl meu vitreg.
- El mi-a făcut asta. - Vai de mine!
Vreau să ies de-aici fără să mă vadă. Pot să merg în spatele tău?
- Doamne, dar nu... - Te rog!
- Nu e treaba... - Te rog!
Doamne! Bine.
Mergi în spatele meu!
Da, frate, lasă-ți produsele pe bandă! Am eu grijă de ele!
Nu te uita la el! Și-a pierdut mințile de tot!
Dumnezeule!
- Nu cred că ne-a văzut. - Mulțumesc.
- Nu știu ce m-aș fi făcut fără tine. - Poftim!
O batistă!
- Ești un adevărat gentleman! - Nu știu dacă e chiar așa...
Vrei să suni pe cineva? Pot să te mai ajut cumva?
Nu am unde să mă duc.
Nu ai prieteni?
Nu prea.
Trebuie să te ajut cumva. Nu te pot lăsa așa aici.
- Mă descurc... - Uite ce e...
Am o cameră liberă.
Dacă vrei să stai undeva o noapte, două...
Nu pot accepta, mulțumesc. Nu se cade.
Nu-ți face griji, nu aș... Vreau să spun că ești în siguranță.
- Dar nu te-aș deranja? - Nu. Deloc chiar.
"Să nu dați uitării primirea de oaspeți,"
"căci unii prin ea au găzduit fără să știe pe îngeri."
Asta ar însemna că eu sunt un înger.
Da, probabil.
- Numele? - Eve Polastri.
- Ești bine? - Da.
Cum de arăți mereu așa de bine? Tu dormi noaptea?
E de la cremă. E făcută din placentă de scroafă.
Costă o avere, miroase a fund, dar e extrem de eficientă.
- Nu mă deranjează mirosul de fund. - Îți trimit linkul.
Ce le-ai spus că sunt eu?
- Un expert independent. - Expert în ce?
În femei criminale.
- Salut, Eve! - Kenny! Nu știam că vei fi aici!
E în regulă, lasă.
Acum, că Villanelle e vizată în ancheta Peel,
am zis că e bine să păstrez echipa "The Trafalgar".
- Vine și Elena? - A zis că asta nu e pentru ea.
- Îi e teamă să nu fie ucisă. - Bine.
Vii să o saluți?
- Ești bine? - Nu.
- Bună! Jess. - Bună!
Bun venit în operațiunea "Manderley"!
El e Hugo. Agent junior și absolvent fițos de Cambridge.
Îmi cer scuze pentru el în avans.
De Oxford, de fapt. Jess se preface că uită, ca să mă supere.
Așa face ea, te subminează. Să-mi spui dacă ai nevoie de ceva, orice!
Bun venit în MI6!
Pe la fiecare colț pândește un student eminent, să-ți fure postul.
Julian... Mamă!
Mama mea le colecționa.
- Ar cam trebui să le arunc... - Ba nu! Sunt minunate!
Stai drept, Annabelle! Avem musafiri.
- Pot să stau jos, te rog? - Bineînțeles. Sigur ești obosită.
- Pot să te servesc cu ceva? - Ai cumva vreo prăjitură?
Nu. Dar mă pot duce să iau.
Ai făcut destule deja...
Cu lămâie.
Mă întorc peste zece minute.
Eve, ce s-a întâmplat? Mama a zis că ai fost la Paris.
Ce mă bucur că ești aici!
- Voi doi aveți o aventură? - Da.
- Am găsit-o pe Villanelle. - Poftim? Unde e?
Kenny, am... înjunghiat-o.
Poftim?! Doamne, Eve! A murit?
Nu știu, a dispărut.
- E foarte grav. - Știu.
- Mama știe? - Să-i spun oare?
Nu! Ascunzi informații despre o anchetă la care lucrezi.
Partea bună a lucrurilor e că și tu faci la fel acum.
Porumbeilor, Jess vrea să audă rezumatul!
Mă numesc Eve Pol... Polastri. O să...
O să vă vorbesc puțin despre... Scuze!
- Vrei să te ajut? - Nu, mă descurc.
- Apeși pe ăsta... - Da.
Și apoi... Gata!
- Gata. Știu să folosesc o telecomandă. - Da, domnișoară.
Așadar... Inițial, echipa noastră se ocupa de localizarea
mai multor asasini internaționali.
Cesare Greco, Carla de Mann, Zhang Wu.
Nu părea să-i lege prea multe, doar această criminală.
Oksana Astankova.
Sau cum preferă ea să i se spună...
Villanelle.
Șeful ei e acest individ, Konstantin Vasiliev,
agent FSB, reprezentantul organizației care a angajat-o pe ea.
Ea a tras în Konstantin într-o ceainărie aglomerată.
- E neglijentă? - Nu, de obicei, nu.
E flamboaiantă și caută să atragă atenția asupra ei.
Are instincte bune, e răsfățată...
Se plictisește repede.
Dar nu, neglijentă nu e.
Frank Haleton.
Se afla într-un loc secret al guvernului când l-a ucis ea.
El e Bill Pargrave.
L-a înjunghiat mortal într-un club de noapte, pe ringul de dans.
Dacă zice cineva "Crimă pe ringul de dans", îl arunc pe fereastră.
Elizabeth! E totul în regulă?
- Ai nevoie de ceva? - Nu, mersi, Julian.
BĂIAT UCIS ÎNTR-UN SPITAL DIN PARIS
"Principalul suspect este o tânără care a fost internată după înjunghiere."
Eve Polastri, Proiectul Manderley.
Vreau toate pozele de la locul faptei, de la crima din spitalul parizian.
Poți să mi le trimiți pe mail? Da, e urgent.
MĂR, EVA
Cred că îmi trebuie niște antibiotice.
Trebuie să te odihnești. Mâine o să fii ca nouă.
Dar am amigdalită și se poate infecta.
Deschide gura!
Spune "aaa"!
Nu văd nimic. Îți faci griji degeaba.
O să te simți mai bine dimineață, ai să vezi. Acum, odihnește-te!
- Vrei o "călduță"? - O... ce?
O sticlă cu apă caldă.
- Nu cred. - Bine.
Oprește-te! E mama mea!
Ce?! Am crezut că...
Haide, mami... E totul în regulă. E în regulă.
- Ce are? - Demență.
Slavă Domnului!
Credeam că e o fantomă! Detest fantomele.
Trebuia să-ți spun, iartă-mă.
De ce o încui?
Tot ieșea din casă noaptea și se rătăcea.
E mai în siguranță așa.
- Noapte bună! - Noapte bună!
- Julian... - Cum te simți?
Sună un doctor!
Spune-i că am nevoie de tigeciclină sau cefepimă.
Ce sunt astea?
Am nevoie de niște lucruri de la farmacie. Ți-am făcut o listă aseară.
Antiseptice, aspirină, ibuprofen... Cineva e cam ipohondru, așa-i?
Mai bine plec. Ai fost foarte amabil.
Nu, te rog... Mă duc imediat la farmacie.
Oricum trebuie să iau niște medicamente pentru mama...
Absorbante...
O să chicotească lumea pe la farmacie.
O să trebuiască să le spun că sunt pentru... iubita mea.
- Vrei să vorbim despre asta? - Nu.
Poate. Ce știi despre psihopați?
Am fost la o școală cu internat.
Cum ți se pare asta? Crima asta.
Un infarct provocat de o bulă de aer injectată sub o unghie de la picior.
- E discretă. - Nu-i așa? Subtilă.
- Plictisitoare. - Plictisitoare?
Da, oarecum.
Villanelle atrage atenția, ca mai toți psihopații.
Ei îi place să se expună, să se distreze.
Vrea ca lumea să afle când a ucis pe cineva. Vrea ca eu să aflu.
- Tu? - Mă rog, lumea.
- Nu a fost ea. - Nu a fost ea.
Ce fac fetele mele?
Ce emisiune tâmpită! Oribilă!
Julian, te rog să te duci la farmacie.
Deschide un geam, că mor de cald!
Nu cred că e o idee bună, având în vedere că ai febră.
Uită-te cum îți stă părul! E dezordonat. Prostuțo...
Așa...
Așa.
Frumos.
- Bună, dragă! - Doamne!
Ce?
Cât mă bucur să te revăd!
Te prefaci?
Deb ce mai face?
- Deb s-a îngrășat. - Vai de mine! Ce păcat!
Ce păcat...
Să ai grijă cu Julian, da?
- Ce? - E băiat bun, dar...
Cum adică?
Hei!
Alo! Revino-ți!
- Glumești! - Ce vrei să spui?
Un om așa de bogat locuiește în casa asta?
- Bună! Familia e înăuntru? - Da. Intrați, vă rog.
- Taci din gură, Eve! - Nu e tocmai ca la Versailles, nu?
Te așteptai la altceva?
- Îmi cer scuze. - Nu-i nimic. Toată lumea se miră.
Trecea pe lângă casa asta zilnic, în drum spre școală.
Zicea că e cea mai frumoasă casă din câte a văzut.
Când a câștigat primul milion, a cumpărat-o și n-a mai plecat de-aici.
Tare!
"Tare"?
Hai să terminăm odată cu asta!
- Amber. - Bună!
- E vorba despre tata? - Da. Nu avem vești prea bune.
- A murit iar? - Aaron!
Mă tem că tatăl vostru a fost ucis.
Ba nu.
- Nu are cum. - A făcut infarct. Eram amândoi aici.
- Cineva sigur a încurcat dosarele. - Mă tem că nu.
Când a murit tatăl vostru, a fost pe-aici o cosmeticiană?
Nu era ceva neobișnuit. Venea săptămânal, în timpul ședințelor.
În timpul...
Tata voia să-și arate disprețul față de partea financiară a lucrurilor.
Deci ai văzut-o? Vă amintiți cum arăta femeia?
O recunoști pe femeia asta?
Încetează, Eve! Îmi dau seama că te bucuri.
Să nu te-apuce cântatul în mașină!
Eram sigură! Eram sigură! E o nouă criminală.
Ori e o tipă atât de pricepută, că lucrează de multă vreme neobservată.
Villanelle o să-și iasă din minți!
Nu-și aduc aminte nimic despre ea. Vezi să nu!
Știu, dar...
Eu îi cred.
Cărui tip de femeie nu i-ar fi acordat atenție niște oameni ca Peel?
E vorba de cineva care-și face treaba fără să atragă atenția asupra ei.
Fiindcă ceea ce face ea e aparent neinteresant.
Nu e importantă. E... invizibilă.
E genul de femeie pe care toată lumea o vede, dar nimeni nu o observă.
Ce cauți?
- Un cuțit. - Pentru ce?
Ca să-l bag în tine.
Nu am nimic ascuțit în casă, să nu se taie mama.
- Te duci la doctor, Julian? - Vrei să nu mă mai bați la cap?!
Îți aduc niște pastile pentru răceală.
Alo? Dozen Incorporated!
Sunt Cher Horowitz. Nu am luat examenul pentru permis.
Îmi pare rău, dră Horowitz. Nu are cine să vă ajute acum.
Mulțumim pentru telefon.
- Informații. - Fă-mi legătura la MI6, te rog!
- Ce-i asta, o farsă? - Nu. Vreau să vorbesc cu MI6!
Îmi pare rău, nu vă pot da acest număr.
Bine. Atunci, spune-le că o să pun o bombă la Parlament.
Să știți că primesc zilnic astfel de apeluri. E obositor.
- Alo? - Salut!
Spuneți numele persoanei cu care doriți să vorbiți după apelul sonor.
Eve Polastri.
- Scuze, nu am înțeles. - Eve Polastri.
- Scuze. Nu am înțeles. - Eve Polastri, dobitocul dracului!
Mi-am uitat...
Închideți și încercați din nou.
- "Fantoma"? - E exact opusul lui Villanelle.
E atentă, anonimă,
meticuloasă și discretă.
Momentan, nu știm de când face asta sau pentru cine lucrează.
Dar vom presupune că e vorba despre o femeie de vârstă mijlocie,
care pare o imigrantă, deci nu e caucaziană.
De ce crezi asta?
Faptul că m-ai întrerupt acum mă face să cred asta.
Ea e noua noastră pistă. Ne concentrăm pe "Fantomă" de-acum înainte.
- O eliminăm pe Villanelle din anchetă. - Stați!
- Nu în totalitate. - De ce nu? Nu mai avem nevoie de ea.
Da, dar sigur merită s-o anchetăm.
Poate știe ceva despre "Fantomă".
Eve, vii cu mine, te rog? Repede!
Sigur a fost ea?
Eve Polastri, dobitocul dracului!
- Pe cine sunai? - Pe nimeni.
Nu mă minți!
Ești nerecunoscătoare. Crezi că ar mai lua cineva o fată ca tine,
să-i dea un acoperiș deasupra capului?
Credeai că sunt o țintă ușoară, nu? Ai vrut să profiți de bunul samaritean.
M-am prins ce faci. Să nu crezi că nu am observat.
Faci pe inocenta, dai din gene, mă pui să te hrănesc, să am grijă de tine,
să-ți dau tot ce vrei. Și tu ce-mi oferi în schimb?
Eu ce primesc? Nimic! Nimic! Eu de ce nu primesc nimic?
Era o surpriză!
- Nu am vrut să-ți spun! - Despre ce vorbești?
Vorbeam la telefon cu cineva de la o patiserie. Voiam să-ți iau un tort.
Ce tort?
Să-ți mulțumesc... fiindcă ai fost cavalerul meu în armură strălucitoare.
Elizabeth... Iartă-mă!
Îmi pare tare rău. Ce prost sunt!
Oare ce crezi acum despre mine?
- Cred că o să sângerezi până mori. - Poftim?
Asta primești tu, Julian.
Unde e?
A sunat în Centrală. Avem doar codul poștal.
Am anunțat poliția. Nu va ajunge departe.
Salut, Villanelle!
- Tu cine ești? - Raymond, noul tău șef.
- Am crezut că m-au concediat. - S-a schimbat situația.
- Nu, mersi. - Tu ne-ai sunat.
De pe o linie nesigură. N-a fost prea inteligent din partea ta.
Știi ceva? Am avut niște zile de rahat.
Și am mare nevoie de un doctor.
Nu de un străin plictisitor,
într-un Volvo, care-mi spune cum să vorbesc la telefon!
Bine. Du-te!
Dacă nu vrei să lucrezi cu mine, du-te!
Bine. Mă duc.
Am glumit.
Pentru cine crezi tu că lucrezi, Oksana?
Ai impresia că poți face ce vrei tu?
Să știi că lesa o să fie foarte scurtă în următoarea perioadă. Ai înțeles?
Aproape că o să te sufoce.
Ai antibiotice în torpedou.
Ai și apă acolo, ca să le poți înghiți.
49! La numărul 49!
- Da, poftiți. - Mulțumesc!
- Puteți intra în casă. - Mulțumim.
E cald încă.
Dumnezeule!
A plecat. Fir-ar să fie!
Am fost atât de aproape! Era aici!
- Trebuie să te protejăm cumva. - Crezi?
Trebuie să vorbim cu cineva.
Bună!
E totul în regulă?
- Cu el ce e? - Îmi promiți că nu te superi?
Bună, Eve!
- Cum a fost? - Plictisitor și discret, cum ai vrut.
- Nu e stilul lui Villanelle. - O fi "Fantoma"?
Poate colaborează.
Cei sus-puși sunt foarte impresionați de activitatea ei.
- Sunt două organizații diferite. - Ce vinde firma Peel?
Știi unde e Villanelle?
Crezi că te iubește? Fă-o să te urască!
- Gemma, ea e Eve, soția mea. - Nu credeam c-o să mai vii!
Nu "credeați"?
- Villanelle! - E încă la Londra.
Să știi că a venit un nou oaspete în hotelul nostru.
Ați urmărit serialul OBSESIA EVEI
Seria II Sfârșitul episodului 2
Subtitrare: Retail